Actrița Sylvia Sidney, cu mamă româncă, a fost catalogată „o suferindă gânditoare”. O viață plătită cu lacrimi
![Actrița Sylvia Sidney, cu mamă româncă, a fost catalogată „o suferindă gânditoare”. O viață plătită cu lacrimi](https://retetesivedete.ro/wp-content/uploads/2023/06/sylvia-s-2.jpg)
Și-a început cariera ca artistă de scenă la vârsta de 16 ani și a debutat în filme un an mai târziu. Cu toate acestea, a primit primul ei rol principal într-un film la 31 de ani.
Se spune că nici o actriță n-a suferit mai frumos pe ecran decât Sylvia Sidney, care a murit la vârsta de 88 de ani. Deși cariera ei cinematografică a început odată cu apariția sunetului, ea a avut multe dintre calitățile marilor vedete ale ecranului mut.
Silueta ei minionă, chipul în formă de inimă și ochii triști, au făcut din ea prototipul eroinei înjosite. La începutul carierei sale cinematografice, a interpretat adesea roluri de victime cu ochii în lacrimi, fiind catalogată drept o suferindă gânditoare. Până la vârsta de 36 de ani, a devenit una dintre cele mai bine plătite vedete de cinema, primind 80.000 de dolari pentru filmul „Sabotaj” al lui Alfred Hitchcock.
Sylvia Sidney, care a spus odată că a fost „plătită cu lacrimi”, s-a născut Sophia Kosow în Bronx. Pentru că era un copil timid, puțin bâlbâit, Victor, tatăl său imigrant evreu și mama de origine română, Rebecca, și-au încurajat fiica să se apuce de actorie. S-a pregătit la Școala Theatre Guild School cu Rouben Mamoulian, Alfred Lunt și Lynn Fontanne, schimbându-și numele în Sylvia Sidney când mama ei s-a recăsătorit cu un dentist, Dr. Sigmund Sidney.
Și-a făcut debutul profesional la 16 ani, la Washington, și a avut primul rol principal în Crime, pe Broadway, în 1927. În timp ce apărea la New York, în Bad Girl, în 1930, a fost observată de șeful Paramount, BP Schulberg, care i-a oferit un contract.
Și, totodată, i-a devenit amant. Sylvia a fost introdusă în revoluționarul City Streets (1931) al lui Mamoulian, în locul Clarei Bow, descoperirea anterioară a lui Schulberg. În rolul unei fete sensibile, care își asumă vina pentru o crimă comisă de tatăl ei, Sidney a devenit imediat o vedetă.
Ca urmare, Sidney a devenit o victimă a personajului ei de victimă, fiind catalogată ca atare în anii 1930. A fost dureros de emoționantă în rolul muncitoarei din fabrică lăsată însărcinată de iubitul ei care urca în societate în „O tragedie americană”.
În „Street Scene” a fost Rose Moran, o locuitoare a cartierului, a cărei mamă adulterină este împușcată de tatăl ei. În „Ladies Of The Big House” a fost din nou în spatele gratiilor, iar în „errily We Go To Hell”, băutura și afacerile cu femei ale lui Fredric March o duc la disperare. Abandonată de Pinkerton al lui Cary Grant, s-a transformat într-o Cio-Cio San grațioasă în Madame Butterfly.
De asemenea, a lucrat pentru Alfred Hitchcock în Anglia, în Sabotage (1936), în care își înjunghie soțul. În 1937, a realizat Dead End pentru William Wyler, jucând rolul surorii îngrijorate a unui delincvent juvenil. Dar filmele bune și regizorii buni nu au reușit să o împiedice să se sature de lipsa unei șanse de a-și demonstra versatilitatea ca actriță într-un alt tip de rol.
Sylvia Sidney a fost o femeie spirituală, caldă și iubitoare de distracție. După ce l-a părăsit pe Schulberg, a fost căsătorită pentru scurt timp cu editorul Bennett A Cerf, care a comentat: „Nu ar trebui niciodată să legalizăm o poveste de dragoste fierbinte”. Al doilea soț a fost actorul Luther Adler, căruia i-a dăruit un fiu care a murit în 1987, apoi cu producătorul Carleton W Alsop. A scris „The Sylvia Sidney Needlepoint Book” și a crescut câini.
La începutul anilor 1940, ea se dedica mai mult scenei decât filmelor. „Nu m-am adaptat niciodată. Dacă făceam un film, mi se spunea că sunt actriță de teatru. Dacă jucam într-o piesă de teatru, mi se spunea actriță de film”, a mărturisit vedeta.
A făcut turnee, a jucat rolul Eliza Doolittle și Jane Eyre, în timp ce în filme a fost ghicitoarea îndrăgostită de Humphrey Bogart în The Wagons Roll At Night (1941), prietena eurasiatică a lui James Cagney în Blood In The Sun (1945) și Fantine în Les Miserables (1953).
După o pauză de 17 ani departe de filme, în 1973 Sidney a revenit în rolul mamei Joannei Woodward în Summer Wishes, Winter Dreams, o interpretare nominalizată la Oscar. S-a stins din viață în anul 1999, din cauza unei boli nemiloase.
Precizare: Informațiile din prezentul articol sunt de interes public și sunt obținute din surse publice. Legea 190 din 2018, la articolul 7, menţionează că activitatea jurnalistică este exonerată de la unele prevederi ale Regulamentului GDPR, dacă se păstrează un echilibru între libertatea de exprimare şi protecţia datelor cu caracter personal.
Ne puteți urmări și pe Google News sau pe pagina noastră de Facebook